Min far var bonde.
Som alla andra på den tiden.
Men han var inte alltid det.
- Vinkeln är för brant. - Jag har läget under kontroll.
- Systemet stängs av, Cooper. - Nej!
- Allt stängs av. - Nej, mer kraft!
Pappa?
Förlåt, Murph. Gå och lägg dig igen.
Jag trodde att det var spöket.
Det finns inga spöken.
Morfar säger att spöken visst finns.
Morfar är i princip själv ett spöke. Gå och lägg dig nu.
- Drömde du om kraschen? - I säng med dig nu, Murph.
Veteskörden var förstörd.
Mjöldaggen kom och vi blev tvungna att bränna den.
Vi hade fortfarande majs. Flera tunnland majs.
Men mest av allt hade vi damm.
Det går inte att beskriva hur det var. Luften var ständigt full av smuts.
Ibland hade vi tygtrasor över näsa och mun-
- så att vi inte skulle andas in så mycket av det.
När vi dukade satte vi alltid tallrikar och glas upp och ner.
Lägg på ett kol nu, Murph!
Tom - ladan kl. 16. Grundkurs i herbicidresistens.
- Inte vid matbordet, Murph. - Kan du laga den här, pappa?
- Vad har hänt med månlandaren? - Det var inte jag.
- Jag vet, det var ditt spöke. - Det puttar ner saker från bokhyllan.
Det finns inga spöken, dumskalle.
Jag har slagit upp det - det heter poltergeist.
Det där är inte särskilt vetenskapligt.
Du sa att vetenskap är att medge det vi inte vet.
Var rädd om våra saker.
Coop...
Ska vi prata vetenskap, Murph?
Säg inte bara att du är rädd för spöken. Du måste gräva vidare.
Notera fakta, analysera, reda ut hur och varför.
Sedan lägger du fram dina slutsatser, okej?
- Ha det så bra i skolan. - Vänta lite.
Föräldramöte. Förälder - inte morförälder.
Ta det lugnt, turbo!
- Det där är ingen sandstorm. - Nelson bränner hela skörden.
- Mjöldagg? - Det är visst den sista okraskörden.
Någonsin.
Han skulle ha odlat majs som alla andra.
Var trevlig mot miss Hanley. Hon är ogift.
Vad menar du med det?
Jorden ska återbefolkas. Dra ditt strå till stacken, unge man.
Sköt du ditt... gubbe.
Lägg i tvåan, Murph.
Trean.
- Lägg i växeln, dumskalle. - Håll tyst, Tom!
- Vad har du gjort, Murph? - Det var inte hon. Vi fick punka.
- Murphys lag... - Håll tyst!
- Ta fram reservhjulet. - Det är reservhjulet.
Ta fram reparationssatsen.
- Hur ska jag fixa punkan här ute? - Du får lösa det.
Jag kommer inte alltid att finnas tillhands.
Vad är det, Murph?
Varför döpte ni mig efter något dåligt?
- Det gjorde vi inte. - Murphys lag?
Murphys lag betyder inte att något dåligt måste hända.
Det betyder att det som kan hända kommer att hända.
Och det lät bra i våra öron.
In med dig.
In i bilen, nu åker vi.
Men däcket, då?
Det är en indisk drönare. Solcellerna kan driva en hel bondgård.
Ta ratten, Tom.
Kör, kör!
Sikta rakt mot den.
Fortare, Tom. Jag tappar signalen.
Fortsätt.
Snyggt, Tom.
Pappa?
Jag har den nästan. Fortsätt!
Pappa!
Du sa ju att jag skulle fortsätta.
Nu har jag svaret på "om jag bad dig köra utför ett stup"-frågan.
- Vi har tappat den. - Nej, det har vi inte.
Vill du testa?
Hitåt.
Landa den vid strandkanten.
Snyggt.
Hur länge tror du att den har flugit?
Delhis markkontroll stängdes samtidigt som vår - för tio år sedan.
I tio år, alltså...?
- Varför flög den så lågt? - Jag vet inte.
Solen kanske slog ut den, eller så letade den efter något.
- Vad då? - Ge mig en skruvmejsel.
Någon sorts signal, kanske? Jag vet inte.
Vad tänker du göra med den?
Jag ska ge den nåt nyttigt att göra, som att köra en skördetröska.
Kan vi inte bara släppa iväg den?
Den har inte gjort något ont.
Den måste anpassa sig, Murph. Precis som oss.
- Ska ni vara med, eller? - Jag har lektion.
Den här... får sitta och vänta.
- Vad har du gjort? - Det får du veta där inne.
- Kommer jag att bli arg? - Inte på mig.
- Försök hålla dig lugn. - Ta det lugnt.
Jag har läget under kontroll.
- Lite sen, Coop. - Vi fick punka.
Sen kanske ni tittade in i butiken med stridsplan?
Det är faktiskt en spaningsdrönare.
Med bra solceller. Den är indisk.
Slå dig ner.
Vi har fått Toms resultat.
Han kommer att bli en utmärkt bonde.
Ja, han har talang för det. Universitet, då?
Universitetet antar ett fåtal. De har inte resurser att...
Jag betalar fortfarande skatt.
Vart går pengarna? Det finns ingen militär.
Inte till universitet i alla fall.
- Du måste vara realistisk, Coop. - Utesluter ni universitet nu?
- Han är femton år. - Toms poäng räcker inte.
Vad har du för midjemått? 32? Och benlängd? 33?
Var vill du komma?
Din röv mäts med två tal, men ett räcker för att avgöra min sons framtid?
Sluta nu. Du är en bildad man, Coop.
- Och utbildad pilot. - Och ingenjör.
Just nu finns inget behov av ingenjörer.
Det var inte tv-apparater och flygplan som tog slut - det var maten.
Världen behöver bönder. Bra bönder, som du.
- Och Tom. - Obildade bönder.
Vi är en vårdnadsgeneration, Coop. Det håller på att bli bättre.
- Dina barnbarn kanske kan bli... - Är vi klara här?
Nej.
Miss Hanley vill prata om Murph.
Murph är en smart tjej. Men hon har haft problem på sistone.
Hon tog med den här för att visa månlandningarna.
Det är min gamla lärobok. Hon älskar bilderna.
Det är en gammal lärobok och har ersatts med en rättad utgåva.
Rättad?
Som visar att Apolloprojektet iscensattes för att ruinera Sovjet.
Tror ni inte att vi åkte till månen?
Det var ett genialt propagandaknep.
Sovjet lurades att slösa resurser på rymdraketer och värdelösa maskiner.
"Värdelösa maskiner."
Om vi inte vill att 1900-talets slöseri ska upprepas-
- måste vi lära våra barn om vår planet - inte om hur man lämnar den.
En av de där "värdelösa maskinerna" kallades för MRI.
Om de hade funnits kvar hade läkarna hittat cystan i min frus hjärna-
-innan hon dog istället för efteråt.
Då hade hon fått sitta och höra det här - vilket hade varit bra,
för hon var alltid... den lugna av oss.
Jag beklagar sorgen, mr Cooper.
Men Murph har hamnat i slagsmål om det här Apollo-tramset.
Därför ville vi fråga er hur ni tänker ta itu med det här hemma.
Det är match imorgon kväll.
Hon har en baseboll-period.
Hennes favoritlag spelar. Det kommer att finnas godis och läsk...
Jag tänker nog gå på den med henne.
Hur gick det?
- Du är avstängd. - Va?!
- Cooper här. - Dina skördetröskor löper amok.
Återställ styrenheterna.
Det har jag redan gjort. Kom och titta.
De körde bort från åkrarna och kom hit.
Det är något som stör kompassen.
Magnetism eller något sådant.
Det är inga särskilda böcker.
Jag har grävt vidare, som du föreslog.
- Jag har räknat mellanrummen. - Varför det?
Spöket kanske försöker kommunicera.
- Jag testar morse. - Morse?
- Ja, punkter och streck... - Jag vet vad morsekod är-
-men jag tror inte att bokhyllan försöker säga dig något.
Jag har ställt om varje kompass och GPS för att kompensera för avvikelsen.
- Som beror på..? - Jag vet inte.
Om huset var byggt på magnetisk malm-
- skulle det här ha hänt första gången vi startade traktorn.
Jag hörde att mötet på skolan inte gick så bra.
Hörde du det?
Det är som om vi har glömt vilka vi är.
Upptäckare, pionjärer - inte fastighetsskötare.
När jag var liten kändes det som om det uppfanns något nytt varje dag.
Nya manicker och påhitt... Varje dag kändes som julafton.
Men sex miljarder människor - föreställ dig det...
...och varenda en ville ha allt.
Den här världen är inte så tokig ändå.
Och det kommer att gå bra för Tom.
Det är du som inte hör hemma här - född 40 år för sent eller 40 år för tidigt.
Min dotter visste det.
Och dina barn vet det. Särskilt Murph.
Vi brukade titta upp på skyn och undra över vår plats bland stjärnorna.
Nu tittar vi bara ner... och oroar oss över vår plats i smutsen.
Du var bra på något, Cooper.
Men du fick aldrig chansen att göra något av det.
Jag beklagar det.
Man förväntade sig inte att jorden som gav en mat-
-skulle vända sig mot en och förgöra en.
I april... 15 april, tror jag att det var...
Det var vid halv två som det där drog in från dalen.
På min tid hade vi riktiga spelare. Vad är det här för klåpare?
På min tid slogs folk om mat istället för att spela baseboll.
Det är orimligt att äta popcorn på match. Jag vill ha varmkorv.
Skolan säger att du kommer att gå i mina fotspår. Det är jättebra.
- Tycker du att det är bra? - Du avskyr ju jordbruk.
- Det har morfar sagt. - Jaså, det har han?
Det enda som är viktigt är vad du tycker om det.
Jag gillar det du gör. Jag gillar vår gård.
Du kommer att bli bra på det.
Nu drar vi.
Det är ingen liten en.
På med skydden.
- Tom? Murph? Är de på? - Ja.
Murph, Tom - har ni stängt era fönster?
Murph!
Spöket.
Ta din kudde. Du får sova i Toms rum.
Det är inte ett spöke.
Det är gravitation.
Jag skjutsar Tom och åker till stan.
Kan ni städa upp det där när ni har bett färdigt?
Det är inte morse. Det är binära tal.
Bred är ett, smal är noll.
Koordinater.
Nej.
Här...
33.
Där är det.
- Jag kan inte missa det här! - Morfar är tillbaka om några timmar.
Men du vet ju inte vad du kommer att hitta.
Just därför... får du inte följa med.
Murph?
Morfar kommer hem om ett tag. Säg att jag anropar honom på radion.
Herregud.
Vad håller du på med? Tycker du att det är roligt?
Det är tack vare mig du är här.
Gör lite nytta, då.
Murph?
Vägen tar slut här.
Har du inte med dig bultsaxen?
Duktig tjej.
Undan från stängslet!
Skjut inte! Jag är obeväpnad. Min dotter sitter i bilen.
Var inte rädd.
Hur hittade du hit?
Var är min dotter?
Koordinaterna var utmärkta på kartan. Hur har du fått tag på dem?
Var är min dotter?!
Tvinga mig inte att sänka dig igen. Sätt dig ner!
Tror du att du fortfarande är marinsoldat?
Det finns ingen marinkår längre.
Avdankade soldater som du klipper mitt gräs.
Hur fick du tag på koordinaterna?
Du ser inte ut som någon vidare gräsklippare.
Jag ska göra om dig till en överkvalificerad dammsugare.
Nej, det ska du inte.
TARS - undan.
Det är riskabelt att använda f.d. militär säkerhetsutrustning.
De är gamla och deras styrenheter är oberäkneliga.
Det var det enda staten kunde avvara.
- Vem är du? - Dr Brand.
Jag kände en dr Brand förut. Han var professor.
- Varför skulle inte jag vara det? - Han var inte alls så där söt heller.
Jag förstår inte vad som pågår.
Jag vill ha min dotter hos mig. Ordna det, så berättar jag allt jag vet.
Samla gruppen och flickan i konferensrummet, tack.
Din dotter mår bra. Smart tjej.
Hon måste ha en klipsk mamma.
Ni vill uppenbarligen inte ha besök.
Så ni kan väl bara låta oss backa iväg och ge oss av härifrån?
- Det är inte så enkelt. - Det är det visst.
Jag vet inget om er. Jag vet inget om det här stället.
Jo, det gör du.
Pappa!
- Hej, Cooper. - Professor Brand
Hur hittade ni den här anläggningen?
Det var en ren slump. Vi sprang på den när vi letade...
Det här är världens hemligaste byggnad.
Ingen snubblar in här. Ingen snubblar ut.
Snälla, Cooper. Var samarbetsvillig.
Hör på.
Det är svårt att förklara.
Vi fick fram koordinaterna via en avvikelse.
Vad då för avvikelse?
Jag vill inte säga övernaturlig, men vetenskaplig var den inte.
Precisera er närmare, mr Cooper, nu.
Det var gravitation.
Vad då för gravitationsavvikelse?
Det gläder mig att du är nyfiken på gravitation..
..men du får inga svar förrän jag får vissa garantier.
Garantier?
Att vi kommer härifrån, och då menar jag inte i bakluckan på en bil.
- Vet du inte vilka vi är? - Nej, det gör jag inte.
Du känner min far - professor Brand.
Vi är NASA.
NASA?
Samma NASA du flög för.
Jag hörde att de stängde NASA-
-för att ni vägrade bomba svältande människor från stratosfären.
När de insåg att det inte var någon lösning att ta livet av folk..
-..ville de ha oss tillbaka - i hemlighet. -Varför?
Opinionen tillät inte finansiering av rymdutforsking.
Inte när det knappt fanns mat för dagen.
Mjöldagg.
Vete för sju år sedan. Okra i år.
Nu är det bara majs kvar.
Och vi odlar mer än någonsin.
Men precis som potatisen på Irland och vetet under Dust Bowl-krisen...
...kommer majsen att dö.
Snart.
Vi löser det. Det har vi alltid gjort.
Den bergfasta tron att jorden är vår...
Inte bara vår, nej. Men den är vårt hem.
Jordens atmosfär består av 80 % kväve.
Vi andas inte ens kväve. Men det gör mjöldagg.
Och ju mer den frodas, desto mindre syre blir det i luften.
De sista som svälter kommer att bli de första som kvävs.
Och din dotters generation...
...blir den sista på jorden.
Murph är lite trött. Får hon ta en tupplur?
Ja. Visst.
Nu måste du berätta hur ni ska rädda världen.
Det är inte meningen att vi ska rädda världen - vi ska lämna den.
Ranger-sonder.
De sista delarna av vår enda farkost - Endurance.
Vår sista rymdfärd.
Har ni skickat ut folk för att leta efter ett nytt hem?
Lasaros-projektet.
- Det låter muntert. - Lasaros uppväcktes från de döda.
Jo, men först var han tvungen att dö.
Det finns ingen beboelig planet i vårt solsystem-
-och närmaste stjärna är över tusen år bort - helt meningslöst.
- Var skickade ni dem? - Cooper...
Om jag ska berätta mer måste du gå med på att flyga farkosten.
- Du är vår bästa pilot. - Jag har knappt lämnat stratosfären.
Teamet här har aldrig lämnat simulatorn.
Vi behöver en pilot - det här är uppdraget du utbildades för.
Utan att veta om det?
För en timme sen visste ni inte ens att jag levde. Ni hade åkt ändå.
Vi hade inget val.
Men något förde hit dig.
- De har valt ut dig. - Vilka är "de"?
- Hur länge är jag borta? - Svårt att säga. Flera år.
- Jag har barn, professorn. - Ut och rädda dem, då.
Vilka är "de"?
Vi började upptäcka gravitationsavvikelser för 50 år sedan.
Främst mindre avvikelser på våra instrument i övre atmosfären.
Jag tror faktiskt att du har råkat ut för en själv.
Ja, över The Straights.
Min krasch. Något aktiverade fly-by-wire-systemet.
Av alla avvikelser är det här den största.
I närheten av Saturnus...
En störning i rumtiden.
- Är det ett maskhål? - Den dök upp för 48 år sedan.
Och vart leder det?
Till en annan galax.
Maskhål förekommer inte naturligt.
- Någon har skapat den. - "De"?
Vilka de än är, så verkar de vilja hjälpa oss.
Maskhålet möjliggör resor till andra stjärnor.
Det dök upp precis när det behövdes.
De har gjort beboeliga världar tillgängliga.
- Tolv stycken - enligt våra sonder. - Har ni skickat in sonder där?
Vi har skickat in människor. För tio år sedan.
Lasaros-projektet.
Tolv möjliga världar, tolv Ranger-sonder.
Ombord fanns de modigaste människorna som nånsin levt.
Ledda av den enastående dr Mann.
Varje landningskapsel kan upprätthålla liv i två år.
Men genom dvala kan de förlänga tiden-
- och göra observationer i över ett decennium.
Deras uppdrag var att utvärdera sin värld och om den visade potential-
- kunde de skicka ut en signal, gå i dvala och vänta på att bli räddade.
- Om världen saknade potential? - Därav modet.
Ni har inte resurser att besöka alla tolv.
Dataöverföring tillbaka genom maskhålet är svårt.
Binära anrop årligen ger oss ledtrådar om världar med potential.
Ett solsystem verkar lovande.
Ett - det är lite av en chansning, va?
Ett solsystem med tre möjliga världar? Det är ingen chansning.
Säg att vi hittar ett hem...
- Sedan då? - Det är chansningen.
Det finns en plan A... och en plan B.
Såg du något ovanligt med uppskjutningskammaren?
Hela anläggningen är en centrifug.
Det är något slags farkost. En rymdstation?
Bäggedera. Plan A.
Hur ska ni få upp den?
De första gravitationsavvikelserna förändrade allt.
Plötsligt visste vi att det gick att utnyttja gravitationen.
Så jag började jobba på en teori och vi började bygga stationen.
Men ni har inte hittat lösningen än.
Därför har vi en plan B.
Problemet är gravitation. Hur får vi upp tillräckligt många?
Det här är ett sätt.
Plan B: en befolkningsbomb.
Över 5 000 befruktade ägg. De väger knappt 900 kilo.
- Hur ska dem utvecklas? - Konstgjord livmoder för de första tio.
Efter det används surrogatmödraskap och tillväxten blir exponentiell.
Inom 30 år kan vi ha en koloni på hundratals.
Svårigheten med kolonisation är genetisk variation.
Det här löser den biten.
Men människorna här, då? Ska ni bara... överge dem?
Mina barn?
Därför är plan A mycket roligare.
- Hur långt har du kommit? - Nästan klar.
Ber ni mig att satsa allt...
...på ett "nästan"?
Jag ber dig att lita på mig.
Hitta ett nytt hem till oss.
När du kommer tillbaka...
...har jag löst gravitationsproblemet.
Det har du mitt ord på.
Stick härifrån!
- Murph... - Åk! Om du tänker åka, så åk!
Den här världen var aldrig tillräcklig?
För att det känns som om det är min uppgift att resa ut dit?
För att det gläder mig?
- Nej, det betyder inte att det är fel. - Det kanske det visst gör.
Det är inte rätt om det görs av fel anledning.
Orsaken - det är själva grunden.
Och grunden är stadig.
Vi bönder sitter här varje år när regnet uteblir och säger "nästa år".
Nästnästa år kommer inte att bli vår räddning heller.
Världen är en skatt, men den har sagt åt oss att ge oss av nu.
Människan föddes på jorden, men vi skulle aldrig dö här.
Det är ingen fara med Tom, men du måste bli sams med Murph.
Det ska jag.
Utan att lova saker du inte vet om du kan hålla.
Du måste prata med mig, Murph.
Vi måste reda ut det här innan jag åker.
Då vägrar jag så att du måste stanna.
Efter ni kom sa mamma något till mig som jag inte förstod.
Hon sa: "Från och med nu..."
"...är vi här för att vara minnen för våra barn."
Nu förstår jag vad hon menade.
När man blir förälder är man ett spöke i sina barns framtid.
Du sa ju att det inte finns spöken.
Precis.
Titta på mig.
Jag kan inte vara ditt spöke just nu.
Jag måste finnas till.
De har valt ut mig.
Du såg ju att de valde ut mig. Det var du som ledde mig till dem.
Det är just därför du inte får åka.
Jag har lyckats tyda meddelandet.
- Ett ord. Vet du vad det är? - Murph.
"Stanna." Det står "stanna", pappa.
Du tror mig inte.
Titta på böckerna! Titta, det står "stanna".
Du lyssnar inte! Det står "stanna"!
Jag kommer tillbaka.
När då?
En till dig, en till mig.
När jag är där uppe och befinner mig i hypersömn...
...eller färdas nära ljusets hastighet, eller närmar mig ett svart hål...
...kommer tiden förändras för mig. Den kommer att gå långsammare.
När vi kommer tillbaka...
...ska vi jämföra.
Kommer tiden att gå olika snabbt för oss?
När jag kommer tillbaka kanske vi är lika gamla!
Tänk dig!
Du har ingen aning om när du kommer tillbaka.
Ingen aning alls!
Måste vi skiljas åt så här? Sluta nu, Murph!
Låt mig inte åka så här.
Du, jag älskar dig. För evigt. Hör du det?
Jag älskar dig för evigt, och jag kommer tillbaka.
Jag kommer tillbaka.
- Hur gick det? - Bra. Bara bra.
Jag älskar dig, Tom.
- Var rädd om dig. - Ja.
Du tar väl hand om gården åt mig?
- Får jag låna din bil under tiden? - Du menar din bil?
Jag ser till att de kör tillbaka den.
Ta hand om mina barn, Donald!
Starta huvudmotor. Tio sekunder kvar.
- Pappa! - Nio...
Fem... Huvudmotor startas. Fyra...
Alla motorer ok. Påbörjar rollmanöver.
Förbered förstastegsseparation.
Förstasteg.
Vi är uppe i mach 1.
Mår ni bra? Får jag många slavar till min robotkoloni?
De programmerade in en humorinställning så att han skulle passa in.
- Det ska få oss att slappna av. - En enorm sarkastisk robot...
Vilken toppenidé!
- Jag kan tända en lampa när jag skämtar. - Det vore nog bra.
Dessutom hittar ni tillbaka när jag har skjutit ut er ur luftslussen.
- Vad har du för humorinställning, TARS? - 100 %.
Kan vi sänka till 75, tack?
Andrastegsseparation.
Omkoppling till manuell kontroll.
Manuell kontroll.
Avaktivera värmeelement ett, två och tre.
- Tar över kontrollerna. - Lämnar över.
- ADF ok. - Kom.
Justera raketer. Bränslecell ett, två, tre.
- 100 %. - X-mites.
Det är tufft att lämna allt. Mina barn - din far.
Vi kommer att tillbringa mycket tid tillsammans.
- Vi borde lära oss prata. - Och när man bör låta bli.
- Jag är bara ärlig. - Så ärlig behöver du nog inte vara.
- Vad har du för ärlighetsvärde, TARS? - 90 %.
Fullständig ärlighet är inte alltid det mest finkänsliga-
- eller säkraste sättet att kommunicera med känslostyrda varelser.
Då säger vi 90 %, dr Brand.
Vi närmar oss Endurance. Tolv minuter kvar.
Tar över kontrollerna.
500 meter till modulingången.
Varsågod, Doyle.
Lugnt och försiktigt, Doyle.
- Det känns bra. - För oss hem.
- Dockning. - Dockning klar.
- Snyggt. - På med hjälmarna.
Dörren har ingen ström. Det var inget.
- Ta över kontrollerna, Cooper. - Tar över.
Kontakt med ringmodul etablerad.
Uppstart.
- Är vi klara för rotation? - Ett ögonblick.
- Hej, CASE. - Hej, TARS.
- Okej, vi är klara. - Då kör vi.
30 % rotation.
1 G.
Hur har ni det med gravitationen där bak?
- Romilly? Mår du bra? - Ja.
Ge mig en minut, bara.
Vi har åksjukemedicin i boendedelen.
Brand?
Hämta mycket.
Amelia... Sköt om dig.
- Hälsa dr Mann. - Det ska jag göra, pappa.
Er bana ser bra ut.
Vi räknar med två år till Saturnus.
Mycket åksjukemedicin...
Se efter min familj.
Vi väntar på er när ni kommer tillbaka.
Lite äldre, lite klokare... men glada att se er.
Gå inte stilla in i natten.
Ålderdomen ska glöda och ryta vid dagens ände.
Rasa, rasa mot det döende ljuset.
Fastän de kloka mot slutet minns mörkrets rätt.
Har deras ord inte blivit blixtar så de.
Gå inte stilla in i natten.
Rasa, rasa mot det döende ljuset.
- Mår du bra? - Ja.
Tack.
Här. Tabletter.
Så ensamma.
- Vi har varandra. - Nej, jag menar dem.
En perfekt planet. Vi hittar aldrig någon som den.
Nej, det är inte som att leta ny lägenhet direkt.
Mänskligheten kommer att... vara på drift-
- i desperat jakt på en klippa att klamra sig fast vid.
Vi måste hitta den klippan.
Och våra tre alternativ är på gränsen till beboeliga.
Vi börjar med Millers planet.
Laura startade vårt biologiprogram.
- Wolf Edmunds befinner sig här. - Berätta om honom.
Wolf är partikelfysiker.
Ingen av dem hade familj, va?
Nej, inga band. Pappa insisterade på det.
De visste hur små oddsen var att se en annan människa igen.
Hoppas att vi kan överraska tre.
- Och Mann? - Han är enastående. Den bästa av oss.
Han fick elva människor att följa med på historiens ensammaste resa.
Forskare, upptäckare...
Jag älskar det där... Det finns stora faror där ute.
Döden, men...
...inte ondska.
Kan inte naturen vara ond?
Nej. Respektingivande, skrämmande - men inte ond.
Är det av ondska lejonet sliter gasellen i stycken?
Bara det vi har med oss, då.
Besättningen representerar människans bästa sidor.
- Till och med jag? - Vi var ju överens - 90 %.
- Var inte uppe för länge. - Jag kommer snart.
Kom ihåg, Coop - du bokstavligen slösar på luft.
TARS? Vi går igenom kursen igen.
Åtta månader till Mars.
Sedan en omvänd manöver. 14 månader till Saturnus.
Får jag fråga dig en sak?
- Dr Brand och Edmunds... - Varför viskar du? De hör dig inte.
Står dr Brand och Edmunds varandra nära?
Jag vet inte.
Var det ett 90-procentigt eller 10-procentigt "vet inte"?
Jag har även en finkänslighetsinställning, Cooper.
Men inget pokeransikte, snillet.
Hej på er!
Pappa gör sig redo för den långa tuppluren.
Så ni ska få senaste nytt.
Jorden ser fantastisk ut härifrån.
Dammet syns inte.
Jag hoppas att ni mår bra.
Professor Brand har lovat mig att ge er det här meddelandet.
Kom ihåg att jag älskar er.
- Är det han? - Jag tror inte det, Murph.
Du måste vara Donald.
Hej, Murph.
Varför kör du min pappas bil?
Han ville att jag skulle köra hit den åt din bror.
Jag har ett meddelande från honom.
Hon är arg på honom för att han åkte.
Ni kan spela in meddelanden, så ser jag till att Cooper får dem.
Murph... är riktigt smart.
Jag kanske ska uppmuntra det.
Hon gör redan sina lärare till åtlöje.
Kanske ska hon göra samma med dig.
- Var är de nu? - På väg mot Mars.
Nästa gång ni hör något närmar de sig Saturnus.
De vill att jag ska gå om växtpatologin.
Men jag får börja läsa avancerat jordbruk ett år tidigare.
Jag måste sluta nu, pappa. Hoppas att du har det bra där uppe.
Jag är ledsen, Coop.
Jag bad Murph att säga hej, men hon är lika envis som sin far.
Jag försöker igen nästa gång.
Hur är det, Rom?
Det här tär på mig...
Millimeter aluminium och sen ingenting..
..på miljontals mil som inte dödar oss på några sekunder.
Visste du att några av de främsta seglarna inte kan simma?
De kan inte. Faller de överbord är det kört.
Vi är utforskare, Rom.
Det här är vår båt.
- Är det här från länkstationen? - Den låg i bana runt maskhålet.
Det här är maskhålet och varje gång vi åker runt-
- får vi bilder från andra sidan av den andra galaxen.
- Som ett periskop. - Precis.
Då vet vi vad vi kan förvänta oss på den andra sidan?
Navigationsmässigt.
Vi närmar oss maskhålet om tre timmar.
Coop? Kan vi avbryta rotationen?
- Varför det? - För att vi är nära nog att se det.
Okej.
Tack.
- Där är det! Maskhålet! - Spotta inte, Rom.
Det är en sfär.
Det är klart. Trodde du att det skulle vara ett hål?
Nej, men alla illustrationer jag har sett...
Illustrationer.. låt mig visa hur det fungerar.
Säg att du vill åka härifrån... till dit. Det är för långt, eller hur?
Ett maskhål böjer rummet, så att man kan ta en genväg genom...
...en högre dimension.
För att visa det gör man tredimensionellt rum tvådimensionellt-
- vilket gör maskhålet tvådimensionellt.. en cirkel.
Vad är en tredimensionell cirkel?
- En sfär. - Precis. Ett sfäriskt hål.
Men vem har skapat det? Vem ska vi tacka?
Jag tackar ingen förrän vi kommer härifrån helskinnade.
Finns det något knep, Doyle?
Ingen vet.
De andra klarade det, eller hur?
Vissa i alla fall.
Säg adjö till vårt solsystem.
Till vår galax.
Då kör vi.
Instrumenten fungerar inte här. Vi färdas genom maskhålet.
Det är rum bortom våra tre dimensioner. Allt vi kan göra är att observera.
Vad är det där?
Det är dem.
De förvränger rumtiden.
Vad var det?
Den första handskakningen.
Vi är...
Vi är framme.
De förlorade överföringarna har kommit in.
Länkstationen hade lagrat dem.
Åratal av data. Inga direkta överraskningar.
Millers plats har fortsatt att signalera tummen upp, liksom dr Manns.
- Edmunds upphörde för tre år sedan. - Sändarfel?
Kanske. Han skickade tummen upp tills kontakten bröts.
Millers ser väl fortfarande bra ut? För vi närmar oss snabbt.
Men vi har ett problem.
Planeten ligger mycket närmare Gargantua än vi trodde.
- Gargantua? - Vi kallar svarta hålet det.
Millers och Manns planeter ligger i bana runt det.
Och Millers är precis vid horisonten?
En landning tar oss farligt nära. Ett så stort svart hål har enorm gravitation.
Jag kan svänga runt neutronstjärnan för att sänka farten.
Det är inte det. Det är tiden.
Gravitationen kommer att sakta ner vår tid... avsevärt.
Hur illa?
Varje timme vi tillbringar på planeten motsvarar..
...sju år på jorden.
Relativitetsteorin, mina vänner.
Vi kan inte bara landa där utan att...
Vi har ett uppdrag, Cooper.
Ja, och plan A är att hitta en planet till människorna på jorden.
Tänk inte bara på din familj. Du måste tänka större.
Jag tänker på min familj - och på miljontals andra familjer.
Plan A funkar inte om människorna är döda när vi är klara.
Nej, det gör den inte. Det är därför vi har en plan B.
Cooper har rätt.
Tid är en resurs - precis som syre. Landningen skulle bli kostsam.
Dr Manns data ser lovande ut, men det tar flera månader att komma dit.
Edmunds är ännu längre bort.
Det lilla Miller har rapporterat verkar lovande - vatten, organiskt material...
Det hittar man inte varje dag.
Tänk bara på hur mycket resurser återresan skulle kräva.
Hur långt från Millers planet måste vi vara för att undvika tidsförskjutningen?
- En bit från tröskeln. - Här, precis utanför Millers planet.
Här är Gargantua. Här är Millers planet.
Istället för att styra in i bana runt planeten-
- vilket skulle spara bränsle, men kosta mycket tid-
- kan vi åka en större bana runt Gargantua, parallellt med planeten-
-men utanför tidsförskjutningen.
Vi går ner med rangern, hämtar Miller och proverna.
Sedan analyserar vi. Snabbt in, snabbt ut.
Vi gör av med en del bränsle, men vi spar tid.
- Det skulle fungera. - Bra.
Vi har inte tid med trams. Alltså stannar TARS här.
CASE följer med mig. En till kan stanna kvar.
Om det tar ett par år kan jag forska på gravitationen.
Observationer från maskhålet är guld värt.
TARS, räkna ut en bana runt Gargantua.
Spar bränsle - minimera raketimpulser, men åk inte för nära Millers planet.
- Uppfattat? - Jag skulle inte överge er... dr Brand.
- Redo, CASE? - Japp.
- Du är inte så pratsam, va? - TARS snackar så det räcker.
Koppla loss.
- Läser du av värdena, Romilly? - Det är helt otroligt.
Mörkrets hjärta.
Om vi kunde se den kollapsade stjärnan där inne..
Singulariteten. Då skulle vi lösa gravitationen.
- Kan vi inte avläsa något alls? - Ingenting når ut.
Inte ens ljus.
- Svaret finns där, men det syns inte. - Där är Millers planet.
Hej då, Ranger.
Det går väl fort för inträde. Ska vi sakta ner med raketer?
Nej. Jag tänker använda rangerns aerodynamik för att spara på bränsle.
- Luftbroms? - Vi vill väl komma ner snabbt?
Vi vill komma fram helskinnade.
- Håll i er. - Brand, Doyle - gör er redo.
- Sakta ner! - Håll händerna synliga.
Min enda krasch berodde på en inbromsning vid fel tillfälle.
- Lite försiktighet... - Kan ta livet av en, liksom vårdslöshet.
- Det går för fort! - Ingen fara.
- Ska jag stänga av rundgången? - Nej, jag vill känna luften.
Det är bara vatten!
Livets källa.
1 200 meter.
- Har vi radiosignalens position? - Ja.
- Kan du styra? - Jag måste sakta ner lite.
Jag tänker göra en spinn. Håll i er!
På min signal, CASE.
500 meter.
Nu!
- Mycket elegant. - Nej, men mycket... effektivt.
Vad väntar ni på? Kom igen! Skynda, skynda!
Sju år per timme. Utnyttja tiden väl!
Hitåt.
200 meter bort.
Gravitationen är tuff.
Har du svävat omkring i rymden för länge?
Gravitationen är 130 % av jordens.
Kom igen nu.
- Det finns inget här. - Det ska vara precis här.
Om signalen kommer härifrån...
Hennes sändare.
Vrakdelar.
Var är resten?
Mot bergen!
Det där är inte berg.
Det är vågor.
Fan, fan!
Den där rör sig bort från oss.
Vi behöver instrumentet.
Brand, Doyle! Kom tillbaka - nu!
Vi åker inte utan hennes data!
Kom tillbaka nu!
Vi hinner inte!
Den andra vågen kommer!
Jag har den.
Kom tillbaka - nu!
Brand, kom tillbaka! Nu!
Åk, Cooper. Jag hinner inte.
CASE, hämta henne!
- Åk! - Upp med dig, Brand!
- Jag hinner inte! - Jo, det gör du!
CASE har henne. Kom tillbaka, Doyle!
Till luckan!
Manuell styrning av inre lucka!
Motorerna är vattenfyllda! Jag måste stänga av.
- Vad är det för fel, CASE? - Vatten i motorerna.
Fan!
- Jag sa ju åt dig att lämna mig! - Och jag sa åt dig att komma tillbaka!
- En av oss tänkte på uppdraget! - Du tänkte på att få komma hem!
Jag försökte göra det rätta!
Säg det till Doyle.
- Hur lång tid är det kvar, CASE? - 45-60 minuter.
Livets källa, va! Vad kommer det här att kosta oss?
Mycket. Decennier.
Vad har hänt med Miller?
Av vrakdelarna att döma tog vågorna henne strax efter landning.
Hur kan vrakdelarna finnas kvar efter alla år?
Det är tidsförskjutningen.
På den här planetens tid landade hon för bara några timmar sen.
Hon dog nog för några minuter sen.
Datan Doyle fick var bara den första statusen som ekade.
Vi är inte förberedda för det här.
Ni är lika bra på överlevnad som ett gäng pojkscouter.
Vi har kommit längre än någon annan tack vare våra hjärnor.
Inte långt nog!
Nu är vi fast här tills det inte finns någon kvar att rädda.
Jag räknar varje minut, precis som du.
Finns det någon möjlighet...
-kan vi på något sätt hoppa ner i ett svart hål?
-och få tillbaka åren?
Skaka inte på huvudet.
Tiden är relativ.
Den kan sträckas ut och den kan tryckas ihop, men..
Den kan inte gå baklänges. Det går inte.
Det enda som kan röra sig över dimensioner är gravitation.
Varelserna som ledde oss hit - de kommunicerar väl via gravitation?
Kan de prata med oss från framtiden?
- Kanske. - Om de kan det...
"De"...är femdimensionella varelser.
För dem är tiden en annan fysisk dimension.
För dem... är det förflutna en dal de kan klättra ner i-
- och framtiden ett berg de kan bestiga. Men för oss är det inte så!
Jag vet att jag klantade mig, Cooper. Jag är ledsen.
Men du kan relativitetsteorin.
Brand...
Min dotter var tio år gammal.
Jag hann inte lära henne Einsteins teorier.
Kunde du inte ha sagt att du skulle rädda världen?
Nej.
När man blir förälder inser man en sak...
Man vill se till att ens barn känner sig trygga.
Alltså berättar man inte för en tioåring att jorden håller på att gå under.
Cooper?
- Hur lång tid är det kvar? - Ett par minuter.
Det har vi inte. På med hjälmarna!
Brand - du är andrepilot. CASE - kör syre genom raketerna.
Vi ska kicka igång den.
- Fastspänd. - Sänker trycket.
Motorerna är igång!
- Hej, Rom. - Jag har väntat i åratal.
Hur många år?
- Det måste vara... - 23 år, 4 månader och 8 dagar.
Doyle...?
Jag trodde att jag var förberedd. Jag kunde ju teorin.
Verkligheten är annorlunda.
Miller, då?
Vi har inget att hämta här.
Varför sov du inte?
Jag sov till och från. Jag slutade tro att ni skulle komma tillbaka.
Men det kändes fel att sova bort mitt liv.
Jag har tagit reda på allt jag kunde om det svarta hålet..
...men jag har inte lyckats kontakta din far.
Vi kan ta emot, men inte sända ut.
- Lever han? - Ja.
- Verkligen? - Ja.
Vi har sparat alla meddelanden.
- Cooper. - Meddelandeintervall: 23 år.
Spela upp från början.
Hej, pappa.
Jag ville bara säga hej.
Jag gick ut med näst bäst betyg.
Miss Kurling gav mig C: n igen.
Det drog ner resultatet, men näst bäst är inte illa.
Morfar var med på min examen.
Jag har träffat en ny tjej, pappa.
Jag tror att hon är den rätta.
Hon heter Lois. Så här ser hon ut.
Murphy snodde morfars bil.
Hon krockade med den. Men det gick bra.
Hej, pappa.
Titta här!
Du har blivit farfar.
Han heter Jesse.
Jag ville döpa honom till Coop. Kanske nästa gång, säger Lois.
Donald fick ju gammelmorfar-titeln, så det får räcka.
Herregud.
Säg "hej då, farfar".
Förlåt att jag inte har hört av mig.
Det är bara...
Det här med Jesse...
Morfar dog förra veckan.
Vi begravde honom på baksidan bredvid mamma och...
...Jesse.
Där hade vi begravt dig också om du hade... kommit tillbaka.
Murph kom på begravningen.
Vi träffas inte så mycket, men hon kom.
Jag vet att du inte lyssnar på det här.
De här meddelandena bara...
...flyter omkring där ute i mörkret.
Lois säger att...
...jag måste släppa taget om dig.
Så...
Då släpper jag väl taget.
Jag vet inte var du är, pappa.
Men jag hoppas att du har fått frid.
Hej då.
Hej, pappa.
- Hej, Murph. - Din jävel.
Jag spelade inte in något medan du svarade för jag var så arg på dig.
Sedan när det blev tyst...
...fick jag leva med det beslutet och det har jag gjort.
Men idag är det min födelsedag.
Och det är en speciell födelsedag, för du sa till mig...
Du sa att när du kom tillbaka kanske vi skulle vara lika gamla.
Nu är jag lika gammal som du var när du åkte.
Så det är på tiden att du kommer tillbaka nu.
Förlåt att jag stör. Jag har aldrig sett dig här inne förut.
Jag har aldrig varit här inne förut.
Jag pratar med Amelia hela tiden. Det hjälper.
- Det gläder mig att du har börjat. - Det har jag inte.
Det var bara en sak jag behövde få ur mig.
Jag vet att de är kvar där ute.
Det finns många tänkbara förklaringar till att de inte når oss.
Jag vet.
Jag vet inte vad som skrämmer mig mest...
Att de aldrig kommer tillbaka eller...
...att de gör det och får höra att vi har misslyckats.
Då ser vi till att lyckas.
Tillbaka till den fjärde iterationen. Vi kör den genom några nya fält.
Med all respekt - vi har testat det hundratals gånger.
Det behöver bara fungera en enda gång.
Varje bult de sätter dit kunde ha varit en kula.
Vi har gjort något bra för världen.
Oavsett om vi löser ekvationen innan jag kilar vidare.
- Var inte morbid. - Jag är inte rädd för döden.
Jag är en gammal fysiker.
Jag är rädd för tiden.
Tiden...
Du är rädd för tiden...
Vi har försökt lösa ekvationen utan att ändra på grundantagandet om tid.
Det innebär att varje iteration bara kan bevisa sig själv.
Det är rekursivt. Det är nonsens.
Kallar du mitt livsverk nonsens, Murph?
Nej, men ni har försökt slutföra det med bakbundna armar.
Jag förstår inte varför.
Jag är gammal, Murph.
Kan vi prata om det här en annan gång?
Jag vill prata med min dotter.
När vi tar klivet ut i universum...
...måste vi ta itu med vad interstellära resor innebär.
Vi måste sträcka oss långt bortom vår egen livstid.
Vi ska inte se det ur individens perspektiv - utan ur artens.
Gå inte stilla in i natten.
TARS höll Endurances position.
Men resan tog flera år längre än vad vi räknade med.
Nu har vi inte bränsle nog att besöka båda planeterna.
Så vi måste välja.
Men hur? Båda verkar lovande.
Edmunds data är bättre, men dr Mann sänder fortfarande.
Vi har ingen anledning att tro att Edmunds data inte stämmer.
Hans planet har förutsättningarna för liv.
- Liksom dr Manns. - Cooper, det här är mitt område.
Och... jag tror verkligen att Edmunds planet har störst potential.
- Varför det? - På grund av Gargantua.
På Millers planet fanns kollväten och organiskt material.
Men inget liv - den var steril. Det kommer att vara likadant på Manns.
På grund av det svarta hålet?
Murphys lag - Det som kan hända kommer att hända.
Slumpen är evolutionens första byggsten.
Men vid ett svart hål kan inte tillräckligt mycket hända.
Det slukar asteroider och kometer som i annat fall skulle ha nått fram.
Vi måste längre bort.
En gång sa du att dr Mann...
...var den bästa av oss.
Han är enastående. Det är tack vare honom vi är här.
Och här är han.
På plats, och han sänder oss ett väldigt tydligt meddelande:
Att vi ska komma till hans planet.
Ja, men Edmunds data... är mer lovande.
- Vi bör rösta om saken. - Då är det en sak du bör veta.
Brand? Han har rätt att få veta.
Det hör inte hit.
- Vad då? - Hon är kär i Wolf Edmunds.
- Är det sant? - Ja.
Och därför vill jag följa mitt hjärta.
Vi kanske har ägnat oss för mycket åt teori.
- Du är forskare, Brand. - Lyssna då på mig..
..när jag säger att kärlek inte är något vi har hittat på.
Den är... konkret och stark.
Det måste betyda något.
Ja, det har betydelse. Samhällsnytta, familjebildning..
Vi älskar människor som har dött. Var finns samhällsnyttan i det?
Det kanske betyder mer, något vi inte kan förstå än.
Kanske är det ett spår..
..från en högre dimension som vårt medvetande inte kan uppfatta.
Jag dras över universum till någon jag inte har sett på tio år.
Någon som sannolikt är död.
Kärlek är det enda vi kan uppfatta..
..som når bortom tid och rum.
Vi kanske ska lita på det, även om vi inte kan förstå det än.
Okej, Cooper..
Ja. Minsta lilla chans att jag får träffa Wolf igen gör mig upprymd.
Det betyder inte att jag har fel.
Ärligt talat, Amelia..
...så kanske det gör det.
TARS - ta ut en kurs mot dr Manns planet.
Vi kommer att förlora en tredjedel igen. Men nästa år...
...ska jag jobba på Nelsons gård och då tar vi igen det.
Vad har hänt med Nelson?
Vill du ha lite mer sufflé, Murph?
Tack, men jag är mätt. Det var jättegott.
Ät upp nu, Coop.
- Vill du sova över? Ditt rum står orört. - Jag måste tillbaka.
- Min symaskin står där, men det... - Jag måste...
För många minnen.
Det kan vi råda bot på. Coop?
Dammet.
Lois, jag har en vän som... kan ta en titt på hans lungor.
- Jag är ledsen, Amelia. - Du var bara objektiv.
Såvida du inte straffar mig för fiaskot på Millers planet.
Nej, det var inget personligt beslut.
Om du har fel måste du fatta ett väldigt personligt beslut.
Din bränsleberäkning inbegriper en returresa.
Misslyckas vi på Manns planet måste vi besluta om vi ska återvända hem-
- eller ta oss till Edmunds enligt plan B.
Kolonisation kan rädda oss från att dö ut.
Du kanske måste välja mellan att få se dina barn igen-
-och mänsklighetens fortlevnad.
Du är väl lika objektiv då?
Han har frågat efter er sedan han vaknade. Vi har försökt nå er.
- Murph. - Jag är här nu, professorn.
Jag har svikit er alla.
Nej, ni har kommit långt. Vi är nära nu.
Jag ska slutföra ert verk.
Bra, bra.
Du fortsatte tro...
...i alla år.
Jag... bad dig att tro.
Jag ville att du skulle tro...
...att din pappa...
- ...skulle komma tillbaka. - Det gör jag.
Förlåt mig, Murph.
Du har inget att be om förlåtelse för.
Jag... har ljugit, Murph.
Jag har ljugit för dig.
Han behövde aldrig...
...komma tillbaka.
Det finns... inget sätt att rädda oss.
Men plan A, då? Allt det här, alla människor...
Och ekvationen...?
Visste pappa om det?
Övergav han mig?
Gå...
...inte...
...stilla...
Nej.
Du får inte gå. Nej.
Dr Brand, jag måste tyvärr berätta att er far dog idag. Han hade inte ont.
Han dog i stillhet.
Jag beklagar sorgen.
Visste ni, Brand?
Han berättade det, va?
Du visste.
Allt var bara en bluff.
Ni lämnade oss här.
Att kvävas till döds.
Att svälta ihjäl.
Ismoln.
Så ja...
Må ni aldrig behöva veta...
...exakt hur bra det kan kännas att se en annan människa.
Jag hade inte så mycket hopp till att börja med.
Efter all väntan fanns det inget kvar.
Mina resurser var helt förbrukade.
Sista gången jag somnade satte jag inte ens ett uppvakningsdatum.
Ni har bokstavligen uppväckt mig från de döda.
Lasaros.
- Och de andra? - Tyvärr är ni den enda.
Än så länge, menar ni.
Som läget ser ut nu är chansen att rädda några fler mycket liten.
Dr Mann?
Berätta om er värld.
Vår värld, får vi hoppas.
Vår värld är kall, karg...
...men onekligen vacker.
Dagarna består av 67 kalla timmar.
Nätterna består av 67 ännu kallare timmar.
Gravitationen är behagliga 80 % av jordens.
Här uppe där jag landade är vattnet basiskt-
- och luften innehåller för mycket ammoniak.
Men nere på ytan - det finns en yta...
...skingras klorgasen.
Där finns kristalliniska kolväten och luft som går att andas.
Organiskt material. Kanske till och med liv.
Vi kanske inte är först här.
Är det här avläsningar från ytan?
Jag har släppt ner olika sonder.
- Hur mycket utforskning? - Jag har gjort flera expeditioner.
Men syretillgången är ju begränsad, så KIPP har fått göra grovjobbet.
- Vad hände med honom? - Degeneration.
Han felidentifierade den första kolföreningen vi hittade.
Vi kämpade på ett tag, men till slut tog jag honom ur bruk-
- och använde hans ström till uppdraget.
Och jag som kände mig ensam innan dess...
Ska jag ta en titt på honom?
Nej, han behöver en mänsklig hand.
Dr Brand - CASE sänder ett meddelande till er från centralen.
Jag kommer.
Dr Brand, jag måste tyvärr berätta att er far dog idag. Han hade inte ont.
Han dog i stillhet.
Jag beklagar sorgen.
Är det där Murph? Hon... har blivit så stor.
Visste du, Brand?
Han berättade det, va?
Du visste.
Allt var bara en bluff.
Ni lämnade oss här.
Att kvävas till döds.
Att svälta ihjäl.
Visste pappa också?
Pappa?
Jag vill bara veta...
...om du lämnade mig att dö.
Jag måste få veta.
Cooper...
Min pappa vigde sitt liv åt plan A.
Jag vet inte vad hon pratar om.
Det gör jag.
Hade han inget hopp om att rädda människorna?
Nej.
Men han har ju försökt lösa gravitationsekvationen i 40 år.
Han löste ekvationen redan innan jag åkte.
Varför använde han den inte, då?
Den kunde inte förena relativitetsteorin med kvantmekaniken. Det krävs mer.
Mer vad då?
Mer information. Att se inuti ett svart hål.
- Naturlagarna förbjuder en att se singulariteten. - Är det sant, Romilly?
Om svarta hålet är ett ostron är singulariteten pärlan inuti.
Gravitationen är så stark att allt innanför horisonten döljs i mörker.
Det är därför det kallas svart hål.
Men om vi ser innanför horisonten...
Det kan vi inte, Coop.
Vissa saker kan man inte ta reda på.
Din far var tvungen att komma på ett annat sätt att rädda mänskligheten.
Plan B - en koloni.
Varför berättade han inte? Varför bygga en massa rymdstationer...
Han visste hur svårt det skulle bli att få folk att rädda arten-
- istället för sig själva. Eller sina barn.
- Skitsnack. - Du åkte hit för att rädda dem.
Det hindret har inte evolutionen kommit runt än.
Vi kan ha djupa känslor för dem vi känner-
- men empatin sträcker sig sällan längre än så.
Men lögnen...
Den ohyggliga lögnen...?
Oförlåtlig. Det visste han.
Han försakade sin egen humanitet för att rädda människoarten.
- Han gjorde en enorm uppoffring. - Nej.
Uppoffringen görs av alla människor som kommer att dö!
Hans jävla arrogans dömde ut dem som ett hopplöst fall.
Jag är ledsen, Cooper.. men de är ett hopplöst fall.
Nej, nej.
Vi är framtiden.
Kan jag göra något, Cooper?
Låt mig åka hem.
Är du helt säker?
Hans lösning stämmer. Han har haft den i åratal.
- Är den värdelös? - Det är bara halva svaret.
Okej. Hur hittar man den andra halvan?
Där ute? Med hjälp av ett svart hål.
Men om vi är fast här på jorden?
Jag vet inte om det går.
De bara packar ihop och ger sig av.
- Vad tror de att de ska hitta? - En chans att överleva.
Fan också.
Har inte folk rätt att få veta?
Panik gör inte saken bättre. Det är bara att jobba vidare.
Var det inte det Brand manipulerade oss att göra?
Brand gav upp. Jag försöker lösa det.
Har du någon idé?
En känsla.
Jag berättade ju om mitt spöke.
Pappa trodde att jag sa spöke för att jag var rädd för det.
Men jag var inte rädd.
Jag kallade det spöke för att det kändes...
Det kändes som en människa..
..som ville säga mig något.
Om det finns ett svar här så finns det i det rummet.
Jag måste hitta det.
Tiden rinner ut.
Extra luftrenare, då?
Lämna kvar dem, CASE. Jag kommer att sova ändå.
Jag har ett förslag angående din tillbakaresa.
Gör ett sista försök med det svarta hålet.
Jag ska hem, Rom.
Jag vet. Du förlorar ingen tid.
- Människorna kan ha en chans. - Berätta.
Gargantua är ett äldre svart hål.
Vi kallar det "mild" singularitet. Den är knappast mild.
Men krafterna är så snabba att något som passerar horisonten fort..
..kan klara sig - låt säga en sond.
- Vad händer sen? - Allt innanför horisonten är en gåta.
Kanske kan sonden skymta singulariteten och sända ut kvantdatan?
Om hans utrustning kan sända ut alla slags energipulser.
Exakt när blev den här sonden en han?
TARS är den givna kandidaten.
Han vet redan vad han ska leta efter.
Jag behöver KIPP: s optiska sändare, Cooper.
Skulle du göra det för oss?
Håll tillbaka tårarna - en robots uppgift är att lyda order.
- Din humorlampa är trasig. - Jag skojar inte.
TARS måste avlägsna och anpassa några av KIPP: s delar.
Jag vill inte störa hans arkivfunktioner.
Jag håller uppsikt.
Vi måste hitta tre säkra platser - en för Brands labb, två för boende.
Vi vill inte behöva flytta modulerna.
Jag tror inte att vädret håller i sig. Det är bäst att avvakta.
CASE är på väg ner med destillationsutrustningen.
Jag skulle vilja ha platserna klara före mörkrets inbrott.
Stormbyarna brukar dra förbi ganska fort.
- Har du en långdistanssändare? - Ja.
Jetmotorer klara? Följ med mig.
TARS? Om 72 timmar, okej?
Uppfattat, Cooper.
Brand berättade varför du vill åka tillbaka.
Men det vore försumligt att inte ens påpeka-
- att vårt uppdrag verkligen skulle hjälpas av en ingenjör.
Sakta ner lite, turbo. Säkerheten framför allt, CASE.
Säkerheten framför allt, Cooper.
Det är en ära att få vara med om det här.
Men så fort modulerna är på plats är jag färdig här.
Jag ska åka hem.
Du har band. Men även om man inte har familj-
- kan jag intyga att längtan efter att vara med andra människor är stark.
Den känslan är en viktig del...
...av att vara människa. Det ska man inte ta lätt på.
- Hur länge har du haft hosta? - Ett tag.
Jag får leka här inne för mamma.
Jag rör inte dina grejer.
Ta det försiktigt.
Vet du varför vi inte kunde skicka robotar på de här uppdragen?
Robotar kan inte improvisera, för man kan inte programmera in dödsångest.
Vår överlevnadsinstinkt är vår största inspirationskälla.
Som du, till exempel.
En far vars överlevnadsinstinkt även omfattar dina barn.
Vad är det sista man ser innan man dör?
Sina barn. Deras ansikten.
I dödsögonblicket kommer sinnet att kämpa extra hårt för att överleva.
För deras skull.
Ta ett djupt andetag.
Det är väl du som är Coop? Du kan väl sätta dig ner?
Det är illa. De kan inte bo kvar här.
- Okej? - Ja.
- Varför tar det så lång tid, TARS? - Jag har problem med att starta upp.
Jag förstår inte.
Det är märkligt...
När jag lämnade jorden...
...trodde jag att jag var beredd att dö.
Men sanningen är...
...att jag aldrig ens tänkte tanken att min planet inte var den rätta.
- Ingenting blev som det var tänkt. - Kom igen.
Ta ett djupt andetag.
Vad är det här?
- Vad håller du på med?! - Jag kan inte låta dig ta rymdfärjan.
Vi behöver den för att slutföra uppdraget-
- när de andra inser vad den här planeten inte är!
Vi kan inte överleva här. Jag är ledsen!
- De kan inte bo kvar här. - Ni måste ge er av.
Jag ska vara väldigt tydlig. Du har ett ansvar...
- Herregud! - Hämta hennes grejer, Coop.
Hon ska åka hem.
Pappa uppfostrade dig inte till en idiot!
Morfar uppfostrade mig. Och han ligger begravd med mamma och Jessie.
Har du fabricerat datan?
Ja.
Finns det ingen yta?
Nej.
Jag försökte göra min plikt-
- men redan samma dag jag kom hit visste jag att det var kört.
Jag stod emot frestelsen i många år-
- men jag visste att om jag bara tryckte på knappen-
-skulle jag bli räddad.
- Din jävla ynkrygg. - Ja.
Ja.
Om inte du tänker flytta - rädda då åtminstone din familj.
Ska vi bo under jorden med dig? Be till Gud att pappa räddar oss?
Pappa hade aldrig tänkt komma tillbaka. Allt hänger på mig.
Ska du rädda alla? Pappa klarade det inte.
Pappa försökte inte ens! Han bara övergav oss!
Han lämnade oss att dö.
Ingen ska följa med dig.
Ska du vänta tills ditt nästa barn dör?
Försvinn härifrån. Och kom inte tillbaka.
Behåll mina grejer.
Sluta!
Nej. Nej!
Det är lika stor risk att du tar livet av dig själv!
Så bra odds har jag inte haft på åratal.
Döm mig inte, Cooper.
Du har inte prövats som jag. Det är det få som har.
Du gjorde ditt bästa.
Visst känner du den?
Överlevnadsinstinkten.
Det är den vi drivs av. Det är den som kommer att rädda oss.
För jag vill rädda oss alla. För din skull, Cooper.
Jag är ledsen. Jag kan inte se dig gå igenom det här.
Jag trodde att jag kunde det, men jag kan inte.
Jag är här. Jag finns här.
Lyssna på min röst, Cooper.
Jag är här.
Du är inte ensam.
Ser du dina barn?
Det är ingen fara.
De är hos dig.
Läste professor Brand dikten innan ni åkte?
Minns du?
Gå inte stilla in i natten.
Ålderdomen ska glöda och ryta vid dagens ände.
Rasa, rasa mot det döende ljuset.
- Brand! Hjälp! - Cooper?
CASE!
Inget syre. Ammoniak.
Vi kommer, Cooper! CASE!
- Jag har hans position. - Kom igen!
Håll ut, Cooper. Prata inte, spara på syret. Vi är snart framme.
Det är en säkerhetsspärr, sir. Det krävs en människa för åtkomst.
Varsågod, sir.
Försök att inte andas. Vi kommer!
Håll ut.
Jag ser honom! Skeva höger, CASE!
Cooper! Här är jag!
Jag begriper inte den här datan.
- Jag är ledsen. - Va?
Mann ljög.
Fort, fort...
- Romilly... - Romilly!
Hör du mig, Romilly?
Undan, professorn! Undan!
- Romilly... - Hör du mig, Romilly?
Håll utkik! Lois!
- Vad hände med försiktigheten? - Säkerheten framför allt.
Romilly, hör du mig? Det är Brand.
- Romilly? - Det har skett en explosion.
I dr Manns läger.
TARS! Klockan tio!
Säg till när TARS är ombord.
Romilly överlevde inte.
- Jag kunde inte rädda honom. - TARS är ombord.
- Jag tar över. Rangerns position? - Han är på väg i bana.
Tar han över rymdfärjan är det ute med oss.
- Skulle han strandsätta oss? - Det är det han försöker göra.
Vi ses där nere. Vänta vid bilen.
Ge mig väskan. Sätt er i baksätet!
Dr Mann, var snäll och svara!
Han kan inte dockningsrutinen.
- Det gör autopiloten. - TARS har kopplat ur den.
- Snyggt. Vad har du för tillitsvärde? - Uppenbarligen lägre än era.
Försök inte docka. Jag upprepar, försök inte docka.
Autodockning nekad.
- Ignorera. - Behörighet saknas.
Ignorera!
Behörighet saknas.
Försök inte docka. Jag upprepar, försök inte docka.
Vi närmar oss långsamt Endurance.
Ofullständig dockning. Lucka spärrad.
- Har han dockat? - Ofullständigt.
Dr Mann...
Luckspärr frånkopplad.
Öppna inte - jag upprepar - öppna inte luckan.
Om du öppnar luckan sänks trycket i luftslussen.
- Tänk om han sabbar luftslussen? - Det är illa.
Backa. Styrraketer, full fart!
Koppla in mig på systemet ombord och sänd ut i högtalarna.
...den inre luckan. Jag upprepar, öppna inte luckan.
- Jag upprepar... - Brand?
Jag vet inte vad han har sagt till dig, men jag tar över Endurance.
Sedan kan vi prata om uppdraget.
Lyssna på mig, dr Mann.
Det här handlar inte om mitt liv... eller Coopers.
Det handlar om hela mänskligheten.
Det är inte...
Herregud...
- Slösa inte bränsle på att jaga... - Analysera Endurances rotation.
- Vad gör du, Cooper? - Dockar.
Endurances rotation är 67...68 rpm.
Förbered rotationssynkning med styrraketer.
- Det är omöjligt. - Nej. Det är nödvändigt.
Endurance har nått stratosfären.
Hon har ingen värmesköld.
- Redo, CASE? - Redo.
Cooper! Det är inte läge för försiktighet.
Om jag svimmar tar du över spakarna.
TARS, aktivera dockningssystemet.
- Endurance börjar hettas upp. - Sex meter kvar.
Tre grader styrbord.
Tre meter kvar.
Cooper, vi är... i position.
Påbörja rotation!
Kom igen, TARS!
- Dockning klar, Cooper. - Saktar ner.
Försiktigt..
Styrraketer!
Starta huvudmotorer.
Styr ut ur bana. Kom igen nu!
Stänger av huvudmotorerna!
Okej, vi har kommit ur banan.
Och nu är det dags för nästa trick!
Hoppas att det är bra. Vi närmar oss Gargantuas sug.
- Fan. CASE, ta spakarna. - Uppfattat.
Cooper, vi glider mot Gargantua.
- Ska jag använda huvudmotorerna? - Nej.
Vi måste låta henne glida så långt det går.
- Status? - Jag har goda och dåliga nyheter.
Den har jag hört förut, TARS. Fram med det.
Reservgeneratorn gick igång. De klarade sig.
Bra.
Navigationssystemet är totalförstört.
Vi har inte resurser för att klara oss till jorden-
-men vi kan ta oss till Edmunds planet.
- Bränsle, då? - Inte nog. Men jag har en plan.
Vi låter Gargantua dra oss nära horisonten.
Därifrån gör vi en manöver mot Edmunds planet.
- Manuellt? - Det är ju därför jag är här.
Jag tar oss precis innanför den kritiska banan.
- Men tidsförskjutningen, då? - Vi har inte tid med relativitetsteorin.
Jag är ledsen, Cooper.
När vi har fått upp hastigheten vid Gargantua-
- använder vi Lander 1 och Ranger 2 som hjälpraketer-
- för att skjuta ut oss ur det svarta hålets gravitation.
Landerns kopplingar är förstörda så vi måste styra manuellt.
När Lander 1 är klar kopplar TARS loss den...
...och sugs rakt in i svarta hålet.
- Varför måste TARS kopplas loss? - Vi måste minska vikten.
Newtons tredje lag.
Det enda sättet att ta sig nånstans är att lämna kvar något.
Du kan inte be TARS om det här.
Han är en robot så man behöver inte be om något.
- Cooper, ditt svin. - Nu hör jag dig lite dåligt.
Det är vår enda chans att rädda människorna på jorden.
Om jag lyckas överföra kvantdatan kanske de kan klara sig.
Vi får hoppas att det finns någon kvar att rädda.
Maxhastighet uppnådd.
Förbered tändning av raketer.
- Redo? - Redo.
Huvudmotorerna startas om tre... två... ett. Nu.
Lander 1, motorer - på min signal.
Tre... två... ett. Nu.
Ranger 2, motorer - på min signal.
Tre... två... ett. Nu.
Den här lilla manövern kommer att kosta oss 51 år.
Du låter rätt pigg för att vara 120!
Lander 1 - förbered bortkoppling. På min signal.
Tre... två...
- ...ett. Nu. - Kopplar loss!
- Hej då, TARS. - Hej då, dr Brand.
- Vi ses på andra sidan, Coop. - Ses där!
Okej, CASE...
- Snygg vårdslös flygning! - Jag har lärt av den bäste.
- Ranger 2, förbered bortkoppling. - Va?
Nej! Vad håller du på med, Cooper?
Newtons tredje lag. Man måste lämna kvar något.
Du sa att vi hade resurser för oss båda.
Vi var överens, Amelia - 90 %.
Kopplar loss.
Jag går ner med nosen först.
Jag närmar mig horisonten.
Babord snuddar... och är på väg igenom.
Jag närmar mig... mörkrer.
Jag ser händelse...
Allt är svart.
Hör du mig, TARS? Det är bara svart.
TARS? Hör du mig? Kom.
Skärmarna... Får störningar.
Jag tappar kontrollen. Jag ser blixtar av ljus.
Turbulensen i gravitationen... ökar.
Datorerna går ner.
Jag tappar kontrollen.
Murph? Kom igen!
Evakuera.
Murph?
Murph! Murph!
Murph! Nej!
Om du tänker åka, så åk.
Åk inte, din idiot. Åk inte!
Morse, morse...
Punkt. Punkt.
S.
T.
A. Streck!
Streck! Streck!
Murph!
Vi har inte tid med det här, Murph!
N...
"Stanna!"
Kom igen, Murph!
Vad står det, Murph?
Vad står det?
"Stanna..."
Säg det till honom, Murph. Få honom att stanna kvar.
Låt mig inte åka, Murph!
Låt mig inte åka!
Det var du.
Du var mitt spöke.
Cooper. Cooper, kom.
- TARS? - Uppfattat.
Du klarade dig.
I deras femte dimension. De räddade oss.
Vilka fan är "de", och varför vill de hjälpa oss?
De har skapat det här tredimensionella rummet-
- i sin femdimensionella verklighet så du kan förstå det.
- Det funkar inte. - Jo, det gör det.
Du har insett att tiden visas som en fysisk dimension.
Det finns en kraft som kan färdas genom rumtiden.
Gravitation... för att skicka ett meddelande?
Svar ja.
Gravitationen...
...verkar i alla dimensioner - däribland tiden.
Uppenbarligen.
Har du kvantdatan?
Uppfattat. Jag har den.
Jag sänder på alla våglängder, men inget når ut.
Jag kan lösa det här.
- Men så komplex data.. till ett barn? - Inte vilket barn som helst.
Vad mer? Kom igen, pappa...
Murph, elden är släckt! Kom igen!
Det kommer att dröja många år innan hon förstår betydelsen.
Jag inser det.
Men vi måste lösa det, annars dör människorna på jorden!
De har inte fört oss hit att förändra det förflutna.
Säg det där igen.
De har inte fört oss hit att förändra det förflutna.
De har inte fört oss hit överhuvudtaget.
Vi förde oss själva hit.
Ge mig NASA:s koordinater i binära tal.
I binära tal, uppfattat. Överför data.
"Det är inget spöke."
"Det är gravitation."
Har du inte fattat än?
Jag har fört mig själv hit!
Vi är här för att kommunicera med den tredimensionella världen.
Vi är bryggan!
Jag trodde att de hade valt ut mig.
- Men det var henne de valde ut. - Till vad då?
Att rädda världen.
Allt det här är en flickas rum - i varje ögonblick. Det är oändligt komplext.
De har tillgång till oändlig tid och rum, men de är inte bundna till nåt.
De kan inte hitta en specifik plats i tiden. De kan inte kommunicera.
Det är därför jag är här. Jag ska komma på ett sätt att berätta för Murph.
- Hur då, Cooper? - Kärlek, TARS.
Med mitt band till Murph är hur vi får ut lösningen.
- Vad är det vi ska göra? - Komma på ett sätt att meddela henne.
Klockan.
Klockan. Där har vi det.
Vi kodar in datan i sekundvisarens rörelser.
Överför datan till morsekod och skicka den till mig.
Överför till morsekod. Tänk om hon inte hämtar den?
Det kommer hon att göra.
Jag ser hans bil, Murph!
Han kommer!
Okej, jag kommer ner.
Hur vet du det?
Jag gav den till henne.
Uppfattat. Punkt-punkt-streck-punkt.
Punkt-punkt...
...streck-punkt.
Han kom tillbaka!
Det var han hela tiden! Jag förstod inte.
Pappa kommer att rädda oss.
Heureka!
Det är tradition.
Fungerade det?
Jag tror det.
Hur vet du det?
Varelserna stänger tesserakten.
Har du inte fattat än, TARS?
De är inga "varelser".
De är vi.
Det jag gör för Murph gör de för mig - för oss alla.
Människan kan inte bygga sånt här.
Nej, inte än. Men en dag.
Inte du och jag. Men människor.
En civilisation som har utvecklats bortom våra fyra dimensioner.
Vad händer nu?
Mr Cooper?
Ta det lugnt och försiktigt, mr Cooper.
Ni är ingen ungdom längre. Ni är faktiskt 124 år gammal.
Ta det lugnt.
Ni hade exceptionell tur.
När sonderna hittade er var syret nästan slut.
Var är jag någonstans?
På rymdstationen Cooper. För närvarande i bana runt Saturnus.
Rymdstationen Cooper.
Fint av er att uppkalla den efter mig.
Vad är det?
Den är inte uppkallad efter er, utan efter er dotter.
Men hon har alltid framhållit er betydelse.
Lever hon?
Hon kommer hit om ett par veckor.
Hon är för gammal för att byta station, men när hon hörde att ni hade hittats...
Det är ju Murphy Cooper vi pratar om.
Ja, det är det.
Vi skriver ut er om ett par dagar.
Ni måste vara spänd på vad som väntar.
Jag skrev faktiskt en uppsats om er på gymnasiet.
Jag vet allt om ert liv på jorden.
Det där, ja...
Följ med mig. Vi har ordnat det riktigt bra för er.
När jag lade fram förslaget för ms Cooper...
...tyckte hon till min förtjusning att det var perfekt.
Jag talade förstås inte med henne personligen.
Min far var bonde. Som alla andra på den tiden.
Det fanns inte tillräckligt med mat.
Hon berättade hur mycket ni gillade lantbrukslivet.
- Jaså, det gjorde hon? - Ja.
Hem ljuva hem. Allt är återställt precis som det...
- Är det här...? - Just det.
Roboten vi hittade vid Saturnus när vi hittade er.
Nätaggregatet var förstört, men vi kan ordna ett nytt.
Ja, tack.
Inställningar. Allmänna inställningar.
Säkerhetsinställningar.
Ärlighet, ny inställning:
- 95 %. - Sparat. Fler anpassningar?
Humor:
- 75 %. - Sparat.
Automatisk självförstöring om tio... nio...
Vi säger 60 %.
60 % sparat.
- Knack, knack... - Ska du ha 55?
Såg det verkligen ut så här?
Det var inte så här rent.
Jag gillar inte att låtsas att vi är tillbaka där vi började.
Jag vill veta var vi är.
Vart vi är på väg.
- Mr Cooper. Familjen är där inne. - Familjen?
Alla är här och hälsar på. Hon har legat i dvala i nästan två år.
Du sa att jag gillar lantbrukslivet.
Det var jag, Murph.
Jag var ditt spöke.
Jag vet.
Folk trodde mig inte. De trodde att jag löste det själv.
Men...
...jag visste vem det var.
Ingen trodde mig.
Men jag visste att du skulle komma tillbaka.
Hur visste du det?
Min pappa lovade mig det.
Nu är jag här, Murph.
Jag är här.
Ingen förälder ska behöva se sitt barn dö.
Jag har mina barn hos mig nu.
Åk du.
Vart då?
Till Brand.
Hon är där ute någonstans...
...och slår läger.
Ensam...
...i en främmande galax.
Just nu kanske hon förbereder sin långa tupplur.
...under vår nya sol...
...i vårt nya hem.